Пак Те Ин, време е за училище!
Те Ин, ставай.
Бързо, да хапнем и да тръгваме.
По-бързо!
Още 5 минутки..
Вече закъсняваме.
Трябва и да се преоблечеш. По-бързо, ставай!
Затова винаги закъсняваш...
Няма кой да те събуди и спиш до късно.
Бързо.. ставай! Бързо.. живо!
Тръгвай..ще те догоня.
Да ме догониш... Бързо ставай.
3 минутки... 3 минутки...
Няма ли да ставаш?
1 минутка... 1 минутка...
1 минута мина. По-бързо, ставай!
30 секунди...
Събуждай се... Ставай.
Нали знаеш, къде е тоалетната?
Ще ти дам четка за зъби.
Пак Те Ин.
Те Ин... Те Ин... Какво ти става?
Те Ин...Пак Те Ин..
5 минутки...
Защо плака през нощта..
Нещо ми се присъни..
Какво ли ще е, за да те накара да плачеш?
Джи Хьон У ли ти се присъни?
Не трябваше ли да си заспал по това време?
Събудих се от риданията ти.
Тихо плаках. - Не особено тихо.
Нощта е за спане.
Нищо подобно...
Нека вървим заедно...
Днес е събота. За какво ти е да ходиш в училището?
Какво? - Нека се разходим.
Какво ще правим? - Ще четем комикси.
Здравейте.
Прости ми.
Не слушай никого.
Почакай още мъничко.
Каквото и да се случи, ще се оженим.
Човек трябва да има съвест.
Толкова си глупава, дори и това не знаеш.
любовта и брака...
това са две различни неща.
Може да обичаш един човек, но да се омъжиш за друг.
Надявам се повече да не се видим, учителко На...
Искам да те попитам нещо.
Изостави ме...
заради На Бо Ри? Или...
Пак ли започваш?
Нека да се разделим, Ън Сьонг.
Остави ме и напусни училище.
След като се оженим с Бо Ри ще заминем извън страната.
След 3 години ще се върна и
е възможно да оглавя училището.
Сестра ми се притеснява,
че може да предадеш нашето училище на вашата компания.
Тя винаги се безпокои.
А теб не те ли интересува?
Имам си причина, за да го правя.
Без теб,
животът ми е безсмислен.
Няма да мога да рисувам повече.
Няма да има какво да правя в Корея.
Ако теб те няма...
нищо не ми остава.
Ако поискам училището наистина ще премине в мои ръце. Не се шегувам.
Хубаво си помисли...
Училището, дело на твоя баща и дядо,
може да премине в ръцете на финансовата група "Сьонг Ил".
Или то или тази жена. Избирай.
Горещо е...
Не мога да издържам повече. Излизам.
Само 5 минути са минали.
Повика ме да се веселим и да четем комикси? А това какво е?
Като излезем, там ги има много. Не се притеснявай.
Задушавам се. Не мога повече.
Още малко.
Трябва да се изпотиш.
Ако добре се изпотиш, на тялото ти ще му олекне.
Излизам.
Ей, учителко!
Зле ми е.
Вие ми се свят.
Търпение. Още само минутка.
А, не. Излизам.
Ето ги и горещите варени яйца.
Бързо, давай ги насам.
Защо се хилиш толкова силно?
Да си поделим останалите яйца.
Няма нужда.
Искам да ям. Колко е часът?
Не знам. И аз искам да ям.
Да вървим... Да хапнем нещо.
Какво ти се яде? - Нудълс.
Нудълс? /вид спагети/
Добре. Да вървим.
Какво ти има?
Учителко...
Не си ли си използвали мозъка, докато учеше?
Да. И какво?
Защо тогава главата ти е толкова тежка?
Умирам...
Тук ли?
Излизай. Върви след мен. - Не ме пипай.
Учителко... Учителко...
Той е по-добър от всички в този свят.
Напускам училище.
Какво?
Не зяпай така.
Кога?
Сега.
Защо?
Ще се върна, когато завърша.
Искаш да кажеш, че заминаваш надалеч? - Какво?
Чичо каза, че иска да учи с теб извън страната и после да се ожените.
И след като се прибере да поеме училището.
Не, никъде няма да ходя. Мога и тук да уча.
Какво да правя в друга страна?
Тогава, защо искаш да си тръгнеш.
Ще уча.
Искам да стана добър преподавател.
После отново ще стана учител.
Джи Хьон У.
Нахрани ли се?
Да се разходим.
Ало?
Нарочно ли не ми вдигаш?
Не, батерията ми падна.
Не ти се обаждам за първи път.
Мислих си за това, което стана днес?
Тревожиш ли се?
Всичко ще е наред.
Не го мисли и не се безпокой.
Почакай още малко.
Той е по-добър от всички в този свят.
Тази мисъл постоянно ми се върти в главата.
Отново и отново, всеки ден.
Дори когато заспивам...
Виждам го в съня си.
Само сутрин всичко изчезва.
Да...
Напиши оставката си.
Това е по-добре, отколкото да те уволнят.
Не искам да те виждам повече, госпожице Нa Бо Ри.
Като преподавател не ни подхождаш.
С това си съгласна, нали?
И аз мисля така.
Ако това е всичко, ще тръгвам.
Какво имаш предвид?
Какво става?
Няма ли да се омъжиш за Джи Хьон У?
Това...
Дай ми малко време, за да се разделя с Хьон У.
Не знам как да го направя.
Да се разделим, няма да е просто...
Дай ми време.
Защо не ми съобщи по-рано,
че ще идват хора от Министерството на образованието?
Директоре, мислехме, че не е ваш проблем, а на мениджъра Че.
Директор И, какво ще стане с училището?
Ще се присъедини към финансова група "Сьонг Ил" ли?
Не говори глупости.
Не са глупости...
Мениджър Че не напразно промени системата на обучение.
Освен това не слуша никого.
Ако продължи така да управлява
"Сьонг Ил Корпорейшън" лесно ще ни погълне.
И по-рано ви казах,
че мениджър Че някой ден ще ни вземе училището...
Но ако хората от "Сьонг Ил" не си тръгнат,
както обяви представителя на Министерството на образованието?
Първо едните, после другите. Да не мислят, че това е хотел...
да идват, когато им скимне.
Тук можеш да се побъркаш.
Хората от "Сьонг Ил" са идвали тук?
Идваха вече няколко пъти.
Прекарах 30 години в това училище и понеже никой не се съобразява с мен,
не мога да гледам как преминава в чужди ръце.
Прав си.
Вярно е, че имаме проблеми, каквито сме нямали по-рано.
Но не е тази причината управлението да беше предадено на Ън Сьонг.
Ън Сьонг се отказа от "Сьонг Ил" по собствено желание.
Тя е учила 10 години извън страната.
Ето защо Ън Сьонг по-добре от всеки знае как да го управлява.
Тя е тук не като представител на "Сьонг Ил".
Тук е по лична молба на директор И.
Разбира се, че внесохме изменения в процеса на обучение.
Но това не е защото там имаше проблеми.
А защото искаме да вдигнем нивото на училището.
Сега работим над това.
Разбира се, че не всичко ни се получава.
Затова ситуацията е такава.
Учителката ви е вече тук. Успокойте се.
Не говорете високо, не закъснявайте за училище.
не се смейте, не се бийте.
Винаги едно и също...
Дори учителката ви се умори да повтаря. Не ви ли омръзна?
Не..
На теб...
наистина ли ти е безразлична съдбата на училището?
Не е ли само, защото искаш да се ожениш за учителката Нa Бо Ри?
Наистина ли искаш да управляваш училището?
Разбира се.
Това е нашето училище.
Знаейки колко трудно ми е да управлявам сама,
защо по-рано не се заинтересува от него?
Мислех, че няма да успея и..
ти се справяш по-добре от мен.
Ела тук и седни.
Тогава защо не се ожениш за Ън Сьонг и да управлявате заедно?
Сестричке!
Наистина не харесвам учителката Нa Бо Ри.
Защо толкова не я харесваш?
Защото е абсурдно.
Освен това, тя не подхожда на нашето семейство...
Стига. Подхожда ми.
Добре тогава.
Иди и се ожени за нея, щом смяташ, че ти подхожда.
Не знам какво ще излезе от всичко това.
Ако искаш да се ожениш - тогава се ожени.
Наистина ли?
После да не кажеш, че не съм се опитала да те спра.
Сестричке.
Благодаря ти, сестричке.
Благодаря ти.
Обичам те, сестричке.
Не искам да гледам всичко това.
Защо изведнъж се съгласи?
Мисля, че трябваше да го направя.
Дойде времето, когато Хьон У не може само да си рисува...
Сега трябва да поеме училището.
Освен това, Ън Сьонг е чужд човек.
Също така, се страхувам, че тя... има вероятност...
да си присвои училището.
Ако не успее да се омъжи за Хьон У,
училището няма да й трябва?
Ако след сватбата по някое време се разведат, тогава какво?
Можем да изгубим училището.
Пийни.
Бо Ри...
Защо си тук по това време?
Нека се оженим.
Нека насрочим по-бързо дата на сватбата и да заминем да учим.
Какво? Сестра ти...
Тя се съгласи.
Нека се оженим, по-бързо да се оженим.
Значи вече е възможно?
През цялото това време ми тежеше на душата.
Беше ми толкова тежко, толкова много страдах.
Виновен съм пред теб.
Вече всичко е наред. Сестра ми се съгласи.
Можем да се оженим.
Защо? - Какво?
Защо така изведнъж?
Много е странно.
Беше против. Каза, че е по-добре да си мъртъв.
Тя беше против...
Нали не искаше, защо се съгласи сега?
Виж...
Когато можем, тогава ще се оженим.
А ако не, аз ще си тръгна.
Преди дори не ми даде шанс да говоря.
Подигра ли се с мен? Иска да те прати далеч, защото ме мрази.
Бо Ри... - Защо е толкова лесно?
Мисли, че с мен ще й е толкова лесно?
Такава ли й изглеждам?
Като не мога да се омъжа за теб, значи може така да се отнася към мен?
Защо се обиди?
Това е хубаво.
Бо Ри!
На Бо Ри... Како.
Како.
На Бо Ри...
Не знам какво става.
Човек като Джи Хьон У се среща само веднъж в живота.
Освен това работя в болницата на зет му.
Трябва ли да се омъжвам за него?
На Бо Ри. - Трябва ли?
Има ли друга причина? - Какво?
В последно време си някак различна.
Не виждам да се радваш, когато се заговори
за Джи Хьон У и
за вашата сватба.
Престани да пиеш. Как ще се прибереш?
Престани да се измъчваш. Просто се омъжи.
След сватбата нещата ще са различни.
Преди сватбата винаги има съмнения.
След това ще видиш, че ще се разсеят.
Какво става с теб?
Ало? - Ало?
Те Ин ли е?
Защо в телефонът й е твоя номер,
а не на учителя Хьон У?
На теб ли позвъних?
Толкова е топло на гърба му.
Все едно съм на татковия.
Това е само мечта.
Мислех, че мечтая за учителя,
но в действителност мечтаех за това момче.
По-бързо я вземи. Тежи ми.
Защо я доведе?
Не знам. По-бързо си я взимай, тя е твоя жена.
Спомняйки си за това... се разстройвам.
Защо на гърба на това момче,
израснало в самота,
ми беше така топло?
Днес имам тежък ден.
Трябва да отида до пазара, да се заема с подаръците.
Да отида до туристическата агенция,
да купя билети.
След сватбата веднага отиваме на летището.
Бо Ри... Бо Ри?
Какво мога да направя? Не съм ти от полза.
Сигурно ти е тежко да се оправяш сам.
Всичко е наред.
Не ми тежи.
Сватбената рокля ще е от една приятелка на сестра ми.
Ти нищо не трябва да правиш.
Трябва да се подготвиш за раздялата с учениците си.
За теб това ще е тежко.
Бо Ри...
Слушам.
Добре ли си?
Не се притеснявай.
И просто се подготви за сватбата и отпътуването.
Как да не се безпокоя.
Беше разстроена, затова се почувствах неспокойно.
Ще се видим довечера.
Поздравявам те, учителко На...
Трябва да си щастлива.
След сватбата в чужбина ли ще учиш?
Изглеждаш сякаш ще те водят на заколение.
Ще се върна.
След сватбата учителката Нa повече няма да преподава.
Ще бъдеш съпруга на Хьон У.
Сигурно е така.
Кога е сватбата?
Толкова ли си гладен?
Къде са родителите ви?
Извинете. Баща ни няма да може да дойде, той е монах.
А майка ти?
Татко все пак е мъж, тя му помогна.
Какво може да е по-важно от сватбата на дъщеря им?
Сестричке... - Всичко е наред.
Поканихме ги, за да обядваме,
да се видим и да се запознаем.
Трябва да обсъдим някои неща.
Какво има да се обсъжда? След сватбата, веднага отиват на летището.
Трябва да поговорим за зестрата.
Каква ти зестра? Нека по-добре да ядем.
Хайде яжте.
Какво е това? - Сватбената рокля на Бисквитката.
Мащехата ти помоли майка ми да й ушие роклята.
Не мога да я видя в сватбена рокля.
Дори да умирам, не мога да я погледна.
Защо си я донесла тук?
За да й я занесеш точно ти. - Защо?
Занеси й я, за да я забравиш по-бързо.
Тя ще се омъжи и ще замине извън страната. Бо Ри няма да е вече тук.
Затова занеси й роклята
и я изтръгни от сърцето си.
Разбра ли?
Защо си още тук?
Момчетата очакват кога ще доведеш учителката.
ПОКАНА ЗА СВАТБА Джи Хьон У и На Бо Ри
Не ти ли харесват поканите? Днес трябва да си най-щастливия човек?
А приличаш на мъртвец.
Не знам...
Хем искам, хем не искам...
Дори си мисля, че това не се случва.
И аз бих искала да знам.
Какви ги говориш?
Учителко... Бисквитке...
Къде сме?
Защо ме доведе тук?
Хей, Пак Те Ин... Не се шегувай.
Готови ли сте?
Учителко, защо не ни казахте по-рано?
Ако чичо не ни беше казал, още нямаше да знаем.
1,2,3..
Поздравяваме ви със сватбата!
Учителко, не може ли да останете с нас?
Как може да си тръгнете и да ме оставите?
Може ли да не заминавате? Непременно ли трябва да заминете?
Пратете учителя Джи Хьон У сам.
Значи не искате повече да ни виждате?
Колко сте жестока... и безсърдечна...
Какво е станало? - Вчера го репетирахме.
Пак Те Ин! Какво правиш? Бързо направи нещо.
Учителко, обичаме ви...
Учителко, молим ви не си тръгвайте. Останете...
Непременно ли трябва да тръгвате?
Това не е всичко. Приготвили сме ви още нещо.
Погледнете...
Здравейте..
Учителко, аз съм Чо Пил.
Учителко, а аз - Да Ин.
И котето също е Да Ин.
Коте, това е нашата Бисквитка!
Здравейте учителко...
Това е стаята на Чо Пил.
Операцията мина успешно. Ще е необходима още една операция.
Казвай... Искаше да кажеш нещо на учителката.
Учителко, Чо Пил иска
вие да останете в училище.
Казвай или аз да говоря.
Учителко, искам да завърша училище с вас.
Ако не бяхте вие, аз нямаше да съм сред живите.
Не знам дали втората операция ще е успешна.
Ще има втора операция...
ако тя не помогне... ще има още една. После още една.
И когато всичко е наред, ще се върна в училище.
Преди, когато не знаех дали ще оживея...
не съм мислил да завърша училище.
Сега искам да живея и да завърша училище с вас.
Не може ли да останете поне докато съм жив?
Аз също не искам да ни оставите.
Учителко...
Учителко Бисквитке!
Сватбената ти рокля е в ателието, защо си тръгна без мен?
Какво е това?
Това соджу ли е? /соджу – корейска алкохолна напитка/
Може би не трябва да се омъжвам? - Какво?
Може да не се омъжа и да си остана в училище?
Не искам да се разделям с децата.
А с чичо какво ще стане?
Толкова време се стреми към това? Как така?
Не...
Знаеш ли, колко е красива сватбената ти рокля?
Майката на Джем Ма е много известен дизайнер.
Знаеш ли колко са скъпи нещата, ушити от майка й? Премери я!
Красиво. На теб ще изглежда още по-добре.
Премери я. Облечи я и ще си промениш мнението.
Мерих я вече.
Премери я още веднъж...
Какво ще стане с чичо, ако няма да има сватба?
Това е невъзможно.
Учителко, в последно време си някак страна.
Не се смееш, не се шегуваш.
В училище си замислена.
Какво става с теб?
Проблеми ли имаш с чичо?
Учителко...
Излез.
Ще я премеря още веднъж.
Нали не те отвличам от работата ти?
Не.
Няма да мога да присъствам на сватбата ти.
Искам да ти честитя предварително.
Няма ли да ме питаш: "Как се чувстваш"?
Как мога да те питам?
Искаш да се извиниш ли?
Нямам нужда от извиненията ти.
Защото ти, Джи Хьон У, няма да живееш с нея.
Вие сте от различен тип семейства.
Също така... тази жена не те познава добре.
Джи Хьон У, ти също не я познаваш. - Живеейки заедно ще се опознаем.
И също така...
Това не е твой проблем.
След като се разделиш с нея, върни се при мен.
Аз ще те приема. - Какво?
Както аз ти изневерих веднъж.
Ти също можеш да изневериш веднъж.
10 години се срещах само с теб.
И не съм имала никой друг.
Затова го казвам.
Не мога да ти помогна.
Сега сватбата ми с Бо Ри и отпътуването, са най-важни за мен.
Имаш много време,
за да ме забравиш.
Извинявай.
Тръгвам.
Учителко...
Извинявай.
След като вече не съм ти учител...
Мога да изпия с теб една чашка.
Учителко...
Не искам.
Това не ми се струва правилно.
Прости ми.
Постоянно плача пред теб.
Не мога.
Само като се сетя, че трябва да замина надалеч...
Не мога.
Да оставя всички тук. Не мога.
Дори да замина с учителя, не мисля, че ще се почувствам по-добре.
Не искам това.
Прости ми.
Няма къде другаде да поплача.
Не мога да го правя пред Джи Хьон У.
Прости ми, Те Ин.
Всичко е наред.
Не ми е за първи път.
Струва ми се, че правя грешка.
Сърцето ми го подсказва...
Струва ми се, че няма да съм щастлива.
Извинявай...
Прости ми...
Днес е прощалната вечеря.
Вече трябваше да е дошла. Малко закъснява.
Вълнуваш ли се?
Всичко стана толкова бързо, че дори не ми остана време да се вълнувам.
Тръгвам си.
Когато се върне, кажи й, че съм идвал.
Да ти позвъни ли? - Не. Утре сам ще й се обадя.
Ах, да. Взе ли си сватбената рокля?
Денят на нашата среща ще остане в миналото... както и този ден.
Не знае ли какъв ден е днес? Нима още спи?
Има толкова неща за вършене.
Дори телефонът си не вдига.
Те Ин.
Те Ин...
Скъпи... скъпи...
Те..
Не, не е това...
Затвори си устата.
Излизай.
Татко...
Това не е...
Разбрах. Излизай.
Излизай с него!
Аз вчера, заради роклята...
Затова ли поиска да станеш учителка?
За да съблазняваш ученици...
Какъв човек си ти?
Какви ги говорите?
Защо няма да има сватба?
Какво?
Какви ги говорите?
Бо Ри и кой?
Не приближавай.
Ако се приближиш, няма да ти го простя и ще те пребия до смърт.
Дори да не си посмял да се върнеш в ателието.
Живей вече самостоятелно.
Както и аз на твоята възраст се прехранвах от труда си.
Така живей и ти!
От днешния ден вече не си ми син.
Скъпи...
Не знам защо го правиш.
Нали нищо не е станало.
Просто спяхме...
Скъпи... скъпи...
Вече не ти е син, няма за какво да се притесняваш.
Влизай.
Как можеш сега да ядеш?
Казвай! Как се случи това?
От преяждане ли искаш да умреш?
Сварих три порции. Почти всичко изяде.
Ало? Да.
Да, тук е.
Да.
Излез. На улицата те чака Джи Хьон У.
Просто исках да си прибера нещата. Нямах други намерения.
Тогава защо пренощува там?
Извинявай.
Ще изчакаме докато сестра ми и зетя се успокоят и...
Не можем да се оженим.
Нито сега, нито после.
Сега съм спокойна.
Добре ще е, ако и ти се успокоиш.
Спокойна си?
Да.
Учителю, добре ще е да заминеш извън страната.
А аз ще се върна в училище.
Искам да продължа да преподавам там.
Не можем да бъдем съпрузи,
но можем да си останем колеги.
Помолих го да се разделим.
А той помисли, че го моля за още време.
Не разбра
какво исках да му кажа.
Че се разделям с него.
Ще дойде време,
когато ще разбере думите ми.
Чак сега разбирам,
какво се опитваше да ми каже това момче.
Учителко, изоставяш ли ме?
Кое ти харесва повече, моторът ми или колата на Джи Хьон У?
Какво?
Предпочиташ моторът ми...
или колата на Джи Хьон У?
Подпри се.
Не мога да ти помогна. Мога да ти предложа само рамото си.
Казах ти,
че те обичам.
Как ходиш с тези малки крачета? Да не паднеш?
Моля те, не заминавай.
Ако останеш, няма да ти досаждам.
Ако се омъжиш за чичо,
повече няма да те безпокоя, учителко.
Всички тези думи означават едно.
Аз...
Обичам...
На Бо Ри!
Обичам... На Бо Ри!
Аз обичам тази жена!
Аз обичам този човек!
Пак Те Ин е изключен от училище.
Те Ин, Те Ин...
Те Ин...
От този ден престанах да го търся.
Защото бях виновна пред него.
Ето защо не го потърсих.
Това момче,
което така ме сгряваше.
Това момче,
което ме пазеше.
Това момче,
което ме постави в неловко положение.
Което ме обичаше. Това момче.
Което ще ме обича,
дори когато порасне.
След една година.
Прибра ли се? Чудесно, закарай ме.
Уморих се. Вземи такси.
Хей, аз също платих за тази кола.
До после.
Бързо трябва да получа шофьорска книжка.
Напразно я купих.
Колко е учтив, колко внимателен.
Извинете, малко се забавих.
Здравейте...
Докъде стигнахме вчера?
Извинете.
От Джи Хьон У пристигна писмо.
Учителят все още ли иска да се ожени за теб?
Не.
Тогава, защо ти пише толкова дълги писма?
Любовно писмо?
Не.
Тогава, защо още е сам?
Връща се. - Какво?
Завършва училище и се връща.
Казва, че му липсвам.
Ти не пожела да се омъжиш за него? - Да.
Тогава защо се радваш на завръщането му?
Дори да не искам да се омъжа,
той все пак ми харесва.
Това той ли е?
Те Ин!
Гледахте: УЧИТЕЛКО ЛЮБИМА
= Епизод 14 =
Превод: pirani Редакция: mrnkaloto
Благодарим ви, че гледахте с нас! /www.esternspirit.org/
Eastern Spirit @ 2010